Hvordan går det, lille venn?
Har du det bra?
Jeg var 27 år første gang jeg døde.
Det var hvitt overalt.
Det var krig, og jeg følte meg levende selv om jeg var død.
- Alder? - 27.
Her står det: Starks, Jack.
Født i Vermont. Det står ikke noe om familie.
Marinesykehuset tar seg av ham.
Herregud. Han lever. Han blunket akkurat.
- Bare gå videre til de andre. - Nei, se her.
Faen. Hjertestopp! Vi trenger en lege!
Sersjant Starks var veldig heldig. Vi fikk nesten ikke ut kula.
Han lider av hukommelsestap og muligens akutt fortrengning.
- Du har ingen familie i USA... - Sett ham på neste fly hjem.
VERMONT 12 MÅNEDER SEINERE
- Du skal få hjelp. - Selvsagt.
Selvsagt.
Er alt i orden?
Bilen vår starter ikke.
- Er det moren din? - Ja.
Hva heter hun?
Jean.
Kan du høre meg?
Kan du våkne?
Du må prøve å holde deg våken.
Har moren din tatt noe?
- Hva heter du? - Jackie.
Hyggelig å møte deg, Jackie. Hør her.
Ta på deg dette og pakk deg inn, og prøv å holde mamma våken.
Så kikker jeg på bilen deres.
Herregud...
Hva syns du om all snøen?
- Ikke noe. - Ikke noe?
Hva er dette?
Det er dødsbrikker. Der står navn og fødselsdato.
Hvorfor det?
Hvis jeg går meg bort og ikke husker hvem jeg er.
Kan jeg få dem?
- Ja, det kan du. - Takk.
Rekker du fram til tenninga? Prøv.
Fortsett å skru den rundt.
Bare fortsett.
Den virker.
Du holder deg faen meg...
Du holder deg faen meg unna datteren min.
- Mamma, han reparerte bilen. - Jackie, sett deg inn i bilen!
- Nå! - Han reparerte bilen.
Sett deg inn i den jævla bilen!
Hvor skal du?
Til Canada. Du kan bli med til grensa.
- Det hadde vært strålende. - Hopp inn, kamerat.
Hei sann. Kom inn.
Gud, det er så kaldt.
Du må være stivfrossen.
Det er kaldere enn puppene til en heks som tar armhevninger i snøen.
- Kan du kjøre? - Ja da.
Bra. Da kan vi bytte på.
Har du noensinne vært i fengsel?
Nei, det har jeg ikke.
Det er mye verre enn å være i krigen.
- Verre enn noe du har opplevd. - Det tviler jeg på.
Hvorfor stopper han oss?
For moro skyld.
"Jackie" og "Jean" er det eneste -
- du med sikkerhet husker fra den dagen?
Ja.
Er du klar over at vi ikke kjenner deres etternavn, -
- deres adresse eller har funnet beviser for eksistensen av -
- de "vennene" du snakker om?
Jeg er redd for at jeg er nødt til å be deg svare, Mr. Starks.
Ja.
Betjent Harrison ble skutt tre ganger.
- Han var død da vi ankom. - Starks kan ha fortrengt det.
Det kan forklare hans gode historie om jenta og moren.
Jeg har hørt om golfkrigsyndromet...
Halvparten av dritten som foregikk under Operasjon Ørkenstorm -
- er ikke noe man får til å passe inn i en søt overskrift.
Det kan ikke beskrives på en pen måten.
- Det var en person til. - Krig er noe dritt.
Klienten min tror at han allerede døde en gang.
Jeg husker ikke alt, men...
...det var en annen der.
Jeg tror at det var det som skjedde.
Hvis Starks drepte betjenten...
Man kan ikke holdes ansvarlig for et ødelagt sinn.
Juryen frifinner den tiltalte fordi han er sinnssyk.
Jack Starks, du dømmes til forvaring på en lukket psykiatrisk avdeling -
- hvor jeg håper at psykiaterne og behandling kan hjelpe deg.
Kom igjen, kamerat.
Kom igjen.
Få ham opp.
Dere må tro meg. Jeg hører ikke til her.
- Jeg hører ikke til her. - Det tror ikke jeg heller.
Men det er det ikke noe å gjøre ved nå.
Slipp meg ut herfra.
- Hvor mye fikk han? - 50 milliliter.
- Har han ligget der i tre timer? - Ja.
Hent ham.
Jack, kan du høre meg?
Blunk hvis du kan.
- Han mistet ikke bevisstheten. - Skal han inn igjen?
Nei, slipp ham løs.
Ta ham med opp, og undersøk ham en gang i timen.
Du er politimorderen, ikke sant?
Er det så tydelig?
Fjernsynet er med på å berolige et aktivt sinn.
Jeg er Rudy Mackenzie. Velkommen.
- Jeg har ikke lyst til å snakke. - Det var synd.
Jeg tror heller ikke på tomme ord.
Småsnakk, sludder. Nytteløst.
Men spillet er noe ganske annet. Dette er vår bane.
Jeg er klar til å kaste ballen. Kom igjen.
Greit. Hvorfor er du her?
Jeg prøvde å drepe kona mi.
- Havner man ikke i fengsel for det? - Jeg prøvde 30 ganger.
Det var aldri noe jeg planla. Det var alltid i kampens hete.
Hun truet alltid med å få meg sperret inne, inntil hun omsider...
...faktisk gjorde det.
- 30 ganger virker sinnssykt. - Eller bare dumt.
Etter tjue forsøk ville man tro at jeg hadde funnet en god metode -
- eller en som var mer effektiv.
God morgen, mine herrer. Hvordan har dere det?
Det er vanskelig for meg å svare på det, doktor Lorenson, -
- for verden rundt meg krymper, -
- og de fire rytterne er på vei, og de kommer ikke med blomster, -
- så jeg har problemer med å konsentrere meg.
Hva med deg, Mr. Starks?
- Jeg har det bra. - Du har det altså ok?
Det får du fortelle meg. Tror du at det er noe galt med meg?
Du er litt for tynn.
Kanskje jeg forbrenner for mye i drømmene mine.
Er vi ferdige med kosepraten?
Det er greit.
Mr. Starks, det gleder meg å se at du samarbeider denne gangen.
Vi er her for å hjelpe deg, Jack. Vi gjør det som er best for deg.
Hold ham mens jeg finner bedøvelsen.
- Faen ta bedøvelse. - Nei.
Det er ikke nødvendig. Løft ham opp.
Ta tvangstrøya.
Hjernen din mangler ikke noe annet enn en samvittighet.
Hvor lenge skal vi la ham ligge?
Bare spenn ham fast.
Nei!
Hopkins, ditt svin.
Slipp meg ut herfra.
Slipp meg ut herfra!
- Er alt i orden? - Jeg har det bra.
- Jeg beklager å forstyrre deg... - Så la være.
- Hva med Starks? - Hva er det med ham?
Bør vi...
Bør vi gjøre alt vi kan for å hjelpe ham?
- Ja. - Bør vi virkelig sperre ham inne?
Den medisineringen jeg har gitt ham, har til formål å justere, -
- kanskje til og med nullstille hans voldelige tilbøyeligheter.
Skrelle bort noen lag med hat.
Anordningen er et sikkert sted å la det foregå.
Steder hvor jeg ikke kan overvåke uventede bivirkninger, er ikke sikre.
Hvordan kan du overvåke virkningen mens han er der inne?
Jeg ser på tiden han er der inne som en del av behandlingen.
Man kan ikke ødelegge noe som allerede er ødelagt.
Jeg hører ikke hjemme her.
Jeg får ikke puste her inne.
Det er julaften.
- Du får aldri tak i en drosje her. - Takk.
Skal du noen steder?
- Jeg er ikke sikker. - La meg spørre en gang til.
Se deg rundt og vurder mulighetene dine.
Skal du noen steder?
- Ja, det skal jeg. - Fint. Hopp inn.
Nå, hvor skal jeg kjøre deg?
Jeg vet ikke.
- Hva mener du med det? - Jeg vet ikke.
Det må være et annet herberg jeg kan ringe til.
Tusen takk. God jul til deg også.
Strålende. Det var vår siste mulighet.
- Hva skal jeg gjøre med deg? - Ikke noe.
- Takk for turen. - Hvor skal du?
Du kommer til å fryse uten jakke.
- Jeg klarer meg. - Nei, det gjør du ikke.
Du dør av kulde, og så er jeg nødt til å føle meg skyldig.
Og jeg føler allerede mer skyld enn jeg kan takle.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei, jeg har det bra.
Faen!
Er alt i orden?
Ja, jeg har det bra.
Vet du hva?
Det er julaften, og...
...jeg har en sofa.
Du kan sove på den. Jeg tar et bad.
Bare ta noe å spise hvis du er sulten.
Jeg har ikke noe av verdi, så ikke ta noe.
Det skal jeg ikke.
- Jeg heter Jack. - Vi dropper navnene.
Jeg har ikke lyst til å bli kjent med deg.
Jeg vil gjerne hjelpe deg i kveld, men jeg vil ikke bli kjent med deg.
Hva er dette?
Det var det jeg greide å lage av det som var i kjøleskapet.
Takk.
- Vil du ha noe å drikke? - Ja takk.
Det var ganske godt etter omstendighetene.
Du har en imponerende samling i kjøleskapet ditt.
Ikke så mye mat, men... Det ligger en stein i fryseren.
- Hvilken stein? - En stein, det sto "kronblad".
Din snushane.
Det var mammas tåpelige kallenavn.
Er du kelner? Jeg mener...
Jeg vet ikke hva jeg mener.
Jeg hater jula.
STARKS, JACK
Våkn opp.
Jackie?
Hvem er dette? Hvem er de to på bildet?
- Det er jeg og mamma. - Hva mener du med det?
Vent nå litt.
- Hvor er moren din? - Mamma er død.
- Hva mener du med det? - Jeg mener at hun er død. Borte.
Hun falt med en røyk i munnen og brant i hjel for lenge siden!
Jeg beklager.
Hvilken dato er det i dag?
Jeg vet at det høres sprøtt ut, men hvilket år er det?
- 2007. - Hva?
Hvem faen er du?
Jeg er Jack Starks.
Kom deg ut av huset mitt. Har du snust rundt overalt?
Du har ingen rett til å snuse i noe som helst.
Se på meg. Jeg vet at det ikke rimer.
Det gjør det ikke for meg heller.
Hvis du ikke stikker, ringer jeg politiet.
Nei, jeg skal ikke gjøre deg noe.
Bare snakk med meg.
Moren din var besvimt i veikanten da jeg traff dere.
Hun var full. Hun het Jean.
Så slutter du!
Jeg ga brikkene mine til dette barnet.
Nei, det var ikke deg.
Det var Jack Starks. Og Jack Starks er død.
Han er død.
Man fant liket hans første nyttårsdag 1993 på Alpine Grove.
Han er død.
- Det er ikke sant. - Det er det.
Jeg blåser i hvem eller hvor du tror at du er.
Du er ikke Jack Starks, så uansett hvem du er, -
- så var jeg grei mot deg. Og nå angrer jeg på det.
Kan du være så snill å gå?
Husker du meg ikke?
Se på meg. Jeg skal gå.
Men se på meg. Jeg lyver ikke for deg.
Jeg traff deg og moren din, -
- og det var ingen i mils omkrets.
Det kunne jeg ikke ha visst bare ved å se på brikkene.
Legg dem fra deg og forsvinn.
Husker du meg ikke?
Vet du det ikke? Jeg...
Kom deg ut!
Kan du ikke gå?
Vær så snill.
Jackie.
Herregud.
- Dere lot ham ligge hele natta. - Du ba meg ikke ta ham ut.
Jeg stolte på dømmekraften din. Slipp ham ut.
Er han død?
Nei. Få ham ovenpå med det samme. Han er dehydrert.
Han skal ha intravenøst i armen når jeg kommer opp.
Det jeg prøvde å si til deg på kontoret ditt...
Jeg regnet med at du tok ham ut. Du er lege.
Det burde ikke være nødvendig å stave alt for deg.
Jack?
Tom?
Kan vi snakke sammen et øyeblikk?
- Hva har du gjort med Jack Starks? - Hva mener du?
- Han er bevisstløs. - Han har fått Loxidol og Ativan.
Loxidol? Han trenger ikke nevroleptika.
Og det kan du bedømme fordi du har sett på ham et par ganger?
Han trenger ikke antipsykotika.
Etter at han overfalt meg syns jeg han trengte å roe seg ned.
- Og han ble ikke provosert? - Vil du beskylde meg for det?
Jeg kommer ikke med beskyldninger. Han har blåmerker.
Det får de av og til når de må bindes fast.
Han skal ikke bli som Ted Casey.
Han er ikke et forsøksdyr, og du kan ikke omprogrammere folk.
- Uansett hva du gir dem. - Du gir visst aldri opp?
Bare fordi du sviktet Ted Casey, betyr ikke det at vi gjorde det.
Unnskyld meg. Det er jul.
Unnskyld at jeg kommer seint.
- Hei, Babak. - Så fint du vinket.
Hei, Jamille.
Flott, det var en lastebil. Prøv å peke på ballen.
Veldig bra. Vil du holde den?
Det var fint. Du er sterk.
Du må konsentrere deg litt til.
Vi skal klare det.
Kan jeg få vann?
- Kan jeg få vann? - Vær så god.
- Hva faen er det dere gir meg? - Bare noe beroligende.
Sa du noe?
Jeg sa at det bare var noe beroligende. Har du sovet godt?
- Jeg har vel ikke sovet? - Du har sovet i nesten et døgn.
Det er den 26. desember, Jack. Hvordan har du det?
- 26. desember? - Det stemmer.
- I 1992? - Ja.
Og der er sola, og du er på jorda.
Og jeg vet at du vet bedre.
Hvem er du? Moren min er død.
2007. Jack Starks er død.
Stikk av!
- Dere lot meg ligge der inne. - Hvor?
Du lot meg ligge i den skuffen, og så...
...la dere meg i tvangstrøye.
Vi måtte binde deg, hvis det er det du mener.
- Dere bandt meg ikke. - Det var akkurat det vi gjorde.
Slapp av.
Ikke lat som om jeg ikke vet hva som er virkelig.
Du lider av vrangforestillinger.
Jeg vet hva som er virkelig.
Dere bandt meg fast og stappet meg inn i en skuff.
Det var ikke en drøm.
Jeg vet ikke hva du prøve å gjøre, men jeg var ikke...
Jeg må si at jeg ikke har sett noen stritte så mye imot som deg.
Jeg hadde en pasient for noen år siden. Han het Ted Casey.
Ted voldtok en sjuåring.
Advokaten ba meg se på ham, for da han var ferdig -
- krabbet han opp i et tre i skogen hvor han drepte henne -
- og hylte som en hund. Ted havnet aldri i fengsel -
- fordi alle mente at han var syk. Så han ble innlagt her.
En dag kom en liten jente for å besøke en slektning, -
- og jeg så Ted sende henne stjålne blikk.
Den slags blikk man virkelig må være forsiktig med.
Jeg spurte Ted om han husket -
- hva den jenta han drepte hadde hatt på seg.
"Ja," sa han. "Det husker jeg."
"Det husker jeg godt."
Det var faktisk hans siste ord.
Hva har skjedd med ansiktet ditt?
Jeg var skjødesløs. Det skal ikke skje igjen.
Jeg ber en bønn for deg.
Kanskje Gud vil overta når medisinen slutter å virke.
Vet du hvor han er?
Jack! Hva gjør du, Jack?
Hva vil du?
Jeg ville be deg om å bli med meg inn.
Og hvis jeg ikke vil?
- Da ville jeg spørre deg hvorfor. - Fordi jeg ikke er gal.
Du lider av vrangforestillinger. Det betyr ikke at du er gal.
Du er bare forvirret.
Du er her fordi tilstanden din...
Jeg skjøt ikke politimannen, men jeg husker ikke noe.
Hjernens evne til å skjelne mellom fantasi og det som har skjedd...
Det er hendelsene som er sprø! Ikke hjernen min!
Jack?
Kan jeg få stille deg et spørsmål?
Når har folk her begynt å be om lov til å gjøre noe?
- Vil du ha en røyk? - Var det det du ville spørre om?
Nei.
Jeg ville spørre hvordan Beckers behandling går?
Bra.
Jeg håper at du ville sagt det hvis det ikke stemmer.
Hvorfor det? Hva ville du gjort med det?
Jeg ville prøvd å stoppe det.
Jeg vet ikke om jeg vil at de skal stoppe.
Så det hjelper altså?
De får meg til å føle meg som et annet menneske.
Blir du med?
Vi dør av kulde her ute.
Du risikerer å bli skadet hvis de tar deg i å flykte.
Hva vet du om dritten de gjør mot oss i kjelleren?
- Hva slags dritt? - Du vet hva jeg mener.
Nei, det gjør jeg ikke.
Jo, det gjør du. Tvangstrøyene.
- Hvilken tvangstrøye? - Skuffen. Du vet hva jeg mener.
Jeg vet at man blir ført ned dit.
Jeg vet at man blir stengt inne.
Resten av det er en tur.
Det er som en badeferie.
- Jeg fant ut at jeg skal dø. - Det er godt å ha erkjent døden.
Nei, jeg skal dø om fire dager.
Det var det jeg fant ut. De finner liket mitt om fire dager.
Hva sitter dere to og skravler om?
Vi snakker om vår evne til å reise framover i tiden.
Å komme til framtiden.
Det er det vi snakker om, ikke sant?
Jo, det er det.
Hvis du vil finne ut av noe mens du er der inne, så slapp av.
Jo roligere du er, dess mindre forvirret blir du.
Ja, men alt fra fortida velter fram.
Ja, men det er fortid.
Fokuser på det du vil vite nå.
- Jeg må inn igjen. - Det blir vanskelig.
- Hvorfor det? - Lorenson har slått klørne i det.
Da hun begynte å få mistanke om meg, -
- sluttet de å legge meg inn der.
Kvinner.
Hva bør jeg gjøre?
Du kan jo irritere Becker.
Du vil muligens bli drept, men det vil skje likevel...
Fortsett, Mr. Mackenzie.
Jeg har mottatt en henvendelse fra det føderale handelskammeret.
Og hva var deres ærend, Mr. Mackenzie?
Det er helt vanvittig, -
- men de har bedt meg om...
...å være formann for de organisertes organisasjon.
De organisertes organisasjon?
- Ja, har du hørt om dem? - Nei, det har jeg ikke.
Det er fordi det ikke fins en sånn organisasjon, din idiot!
Det er helt kategorisk usant.
Det er helt åpenlyst og innlysende usant!
De har bedt meg om å være deres formann!
Og hvis du hadde hørt om dem, ville de ikke vært så hemmelige.
Hva mener dere andre?
- Jeg vet at de eksisterer. - Hvordan vet du det?
Da jeg var i Golfen, rekrutterte organisasjonen de organiserte.
- Er det sant, Starks? - Det er det.
Ellers gagner det ikke Mr. Mackenzie.
Det er sant. Ærlig og redelig og strengt fortrolig.
Jeg visste det.
De små svina er overalt.
De rekrutterer bare de beste.
- Slapp av, Mr. Starks. - "Slapp av."
Alltid gir de oss ordrer.
Ta det rolig.
De ber oss slappe av.
Hvordan skal vi kunne slappe av her?
Våkn opp, folkens. Ordrer kommer ovenfra.
Ikke la dem hundse deg. Organisasjonen lenge leve.
De organisertes organisasjon lenge leve!
- Sett deg ned, Mr. Starks. - Nei, dere må høre på ham.
- Dere hører ikke på meg! - Sett deg, Mr. Mackenzie.
Starks, du er virkelig sta.
Men det skal vi nok kurere.
Jo mindre du flipper ut, jo mindre forvirret blir du.
Bevar roen.
Den lukkede avdelingen.
Vær vennlig å gå ut av bilen med hendene i været.
- Hva er galt, betjent? - Dere kjører for sakte.
Kom ut av bilen med hendene i været.
Kan jeg åpne døra?
Soldat? Er du våken?
Tenkte meg det.
Det går nok bra.
Lukk øynene...
Jack, ta ballen.
Kan du vente et øyeblikk?
Det er modig av deg å dukke opp her.
Har du fyr?
Hør her.
Jack Starks døde av et sår i hodet 1. januar 1993.
Hvordan skjer det?
Det sto det ikke.
Vil det si at du tror meg?
Jeg vet ikke hva jeg tror.
- Hva mer fant du ut? - Alt mulig.
Det var en psykiater. Becker.
Han brukte en atferdsendrende metode fra 70-tallet.
Det var også en doktor Lorenson.
Og noe om et barn hun behandlet. Babak.
- Det vet jeg ikke noe om. - Det var en kjempeskandale.
Becker påsto at han ville skape et livmoraktig miljø for pasientene.
Faens livmor.
Det var ikke en livmor.
Jeg må finne ut hvordan jeg dør.
Alpine Grove eksisterer fremdeles.
Vi kan høre om det er noen som vet hva som faktisk skjedde.
Bra.
Takk for at du gjør dette.
Det må være jeg som er sprø.
Jeg kan dessverre ikke si mer om din onkels død.
De brukte sykehusets rettsmedisiner.
- "Hodeskade" sier ikke noe. - Det står ikke noe annet.
Hva med doktor Becker og doktor Lorenson?
Doktor Lorenson er her fremdeles.
Hun var her samtidig som din onkel. Hun kan kanskje hjelpe deg.
Hva med Becker og Hopkins?
Doktor Hopkins er død.
Og jeg kjenner ikke doktor Becker.
Kan du se om det er en adresse til doktor Becker?
Er det noen spesiell grunn til at dere spør om dette?
Han er den eneste slektningen jeg kan huske.
Hvorfor smiler han hele tiden?
Hei, Beth Lorenson.
- Hei sann. - Hyggelig å møte deg.
- Beth Lorenson. - Jackie Price.
Sett dere ned.
Unnskyld, men du er helt lik ham.
Kjente du ham godt?
Han var min mest minneverdig pasient.
Hvorfor det?
Han fikk meg til å se annerledes på mange ting.
- Han hjalp meg med en sak. - Hvilken sak?
- Jeg jobbet med en liten gutt. - Babak Yazdi?
- Ja. - Hvem var han?
En venns sønn. Hvordan vet du det?
Vi leste om det da vi lette etter opplysninger om onkelen hans.
Hvordan hjalp han deg?
Det er innviklet, men han viste meg hvordan jeg kunne nå ham.
Hvordan?
Det er innviklet.
Og det er lenge siden.
Kan jeg spørre om noe? Vet du hvordan min onkel døde?
Ja, jeg tror det skyldtes et slag mot hodet.
Ja, men hvordan skjedde det?
Det vet jeg ikke.
Gjør du ikke?
Tror du doktor Becker vet noe mer?
Ja, det gjør han sikkert.
- Jeg tror ikke på henne. - Ikke jeg heller.
Vi må sjekke en siste ting.
Jack, hva er dette?
Det var dette rommet.
Den pleide å henge der borte.
Jeg ligger faktisk i denne skuffen akkurat nå.
Kanskje dette var en dum idé.
- Dere kan ikke være her. - Vi skulle akkurat gå.
- Kjenner jeg deg? - Jeg vet ikke. Gjør du det?
Du kjente sikkert onkelen min. Jack Starks.
Ja, for faen.
Dere er som to dråper vann. Du kunne ha vært gjenferdet hans.
- Husker du ham? - Ja da.
Han var en fin fyr.
- Vet du hvordan han døde? - Nei.
Jeg husker bare at de fant liket hans.
Er det alt du husker, Damon?
Hvordan vet du hva jeg heter?
Jeg vet alt om deg, Damon.
- Jeg vet at du er et rasshøl. - Jeg liker ikke dette.
- Var det deg? - Jeg vet ikke hva du mener.
- Han fikk et slag i hodet. - Jeg rørte ham ikke, mann.
Hva er det som foregår her?
Dere har ikke adgang her.
Damon, du trenger medisinen din. Vi går tilbake.
Jeg prøver å oppspore Becker.
Hvor lang tid har vi?
Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke vi har så god tid.
Sørg for å komme til meg i morgen.
Hvis du ikke kommer, tar jeg det personlig.
Jaså?
Vil du ha noe å drikke?
Tiden min renner ut.
Det blåser jeg i. Du må komme tilbake.
Jeg ba ikke om at du skulle komme, men nå...
Du er nødt til å komme tilbake.
Sånn fungerer det ikke. Jeg kan ikke styre det.
Så lær å styre det.
Kom tilbake til meg, Jack.
Jeg kan ikke hjelpe deg hvis du ikke ønsker det selv.
Det er min eneste sjanse.
- Hva da? - Du forstår ikke.
Prøv å få meg til å forstå det.
Jeg har sett en tid som ikke er denne tiden.
Og jeg kan bare se den når jeg er der inne.
Hvilken tid er det?
År 2007.
- Hvilket år tror du at det er nå? - Jeg vet at det er 1992.
Hvordan ser verden ut i 2007?
- Den ser ikke annerledes ut. - Ser ikke framtiden annerledes ut?
Nei. Ikke for folk som meg.
Tror du at du kan reise i tiden?
Det er ikke alle her inne som er sprø.
Hvem er ikke det? Mackenzie, kanskje?
Sa han at han prøvde å drepe kona si?
Han låste seg inne i huset i to måneder -
- og sultet seg nesten i hjel fordi kona hadde funnet en annen.
Jeg har ikke tid til dette. Jeg må ut herfra.
Det er alt sammen en del av dine vrangforestillinger.
Jaså?
Hva med Babak? Er han også en vrangforestilling?
- Hvordan vet du om ham? - Du fortalte meg om ham.
Jeg så deg.
Du trodde jeg visste noe om ham, så du fortalte meg det.
- Hvordan har du hørt om ham? - Du har fortalt meg det.
Et sted innerst inne må du tro på at det jeg sier er sant.
Det må du.
Jeg vet ikke hvordan du har hørt om Babak.
Men alt sammen er en del av vrangforestillingene.
Nei.
Jeg har med røyk til deg.
Lorenson sa at kona di...
...fant en annen mann, og derfor ble du sprø.
Hva slags måte er det å si takk på?
Jeg nektet å innse det.
Jeg er her fordi de påstår at jeg har dårlige nerver.
La meg spørre deg om noe.
Hvem ville ikke være nervøs, hvis de for alvor betraktet livet sitt?
Hvem sitt liv er så bra?
Jamile, har du fortalt noen om jobben min med Babak?
- Selvfølgelig ikke. - Har noen spurt om ham?
Nei, da hadde jeg sagt det.
Hei på deg.
Hvordan går det i dag?
Er du klar til å begynne?
Jackie.
- Jeg får gåsehud av dette. - Enig.
Herregud. Vil du ha denne?
Jeg vil ha dette.
Jeg burde skru på varmen.
Jeg fant ut noe om gutten. Babak.
Lorenson brukte en mild form for elektrosjokkbehandling -
- som stoppet anfallene hans.
Hun visste ikke at han fikk anfall. Det er det du må fortelle henne.
Beckers hus burde ligge her et sted. Jeg har satt et kryss på kartet.
- Det er her. - Er du sikker?
Ja. Jeg ringte hit i går for å være sikker.
Greit, da gjør vi det.
Hei sann. Leter dere etter doktor Becker?
Der er han.
Hvordan fungerer det? Husker ikke Gud?
Er det derfor?
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Jeg vet ikke.
- Kjenner jeg deg? - Det tror jeg at du gjør.
- Er du sønnen hans? - Niks. Jeg er ikke sønnen hans.
Hva er galt, doktor? Du ser ut som om du har sett et spøkelse.
Hvordan kan det stemme? Han døde for flere år siden.
Ja, du drepte ham, ikke sant?
Nei. Behandlingen fikk ham kanskje til å ta livet av seg...
Jeg tok ikke livet av meg. Jeg døde av et slag i hodet.
Hvordan skjedde det?
Det eneste jeg husker fra siste gang vi la ham inn...
Han... Du kom ut og ga meg navnene deres.
- Hvilke navn? - På folk jeg prøvde å hjelpe.
Hvem var de?
Nathan Piechowski.
Jackson MacGregor.
Ted Casey.
Jeg ba ikke om å få noen av dere.
- Dere var forbrytere. - Vi var pasienter.
- Ja, men dere var også krim...
Sier du at jeg kom ut av skuffen og ga deg de navnene?
Hvem hadde fortalt meg om dem?
Det gjorde du.
Jeg ligger i skuffen akkurat nå.
Jeg er ikke helt med.
Du hjemsøker deg selv, gamle mann.
Jeg la deg ikke inn på Alpine Grove.
Du pumpet meg full av medisin -
- og la meg i en likskuff.
Min hensikt var å hjelpe deg.
Rettferdiggjør det alt?
Alle sammen er døde, Jack.
Hva er det?
Jeg må sette meg ned.
Jack, hva er det?
Han tar meg ut av skuffen.
- Han sa at det var siste gang. - Hva?
Han sa at det var siste gang.
Hva var adressen din? Da du var barn, og vi møttes.
- Hva var adressen din? - Waldemere Way 2140.
- Jack, bli hos meg. - Han sa at det var siste gang.
Jack?
Jeg så deg.
Jeg vet hva du gjorde med pasientene dine.
Jeg så deg om flere år.
Du fortalte meg om Piechowski og Jackson MacGregor.
Og Ted Casey. Du fortalte om dem.
De blir hos deg alle sammen. Alle sammen.
Vi blir hos deg.
Vi hjemsøker deg.
Alle sammen.
Vi hjemsøker deg.
Kan jeg få noe papir?
Papir og blyant. Jeg skal skrive ned noe.
Pasienten din, Babak, har anfall.
- Det er derfor han ikke kan snakke. - Hvem har fortalt deg det?
Jeg sier bare noe du alt vet. Du har bare ikke oppdaget det ennå.
Han er ikke evnesvak, han har anfall.
Elektro... konvulsiv terapi.
Du brukte det på ham. Det var sånn du nullstilte ham.
Ingen ville bruke ECT på et barn.
Jeg vet ikke om han har anfall, men ECT kan resultere i status.
Et anfall av permanent varighet.
Nei. Babak er min venns sønn. Den sjanse vil jeg aldri ta.
Jo, det vil du.
Kan du ta den andre enden?
Jeg har gitt ham noe beroligende.
Jeg gjør det bare en gang.
Den er satt veldig lavt. Vil du bli her inne?
Fint. Du kan legge litt trykk på ham.
Bra.
Nå trykker jeg på denne knappen. Jeg skrur den litt lavere.
Det er den laveste innstillingen.
Nå gjør vi det.
Vi er ferdige. Det er overstått.
Han har det bra.
Babak?
Hvordan har du det?
Kan du si "hei", Babak?
Hei, Babak.
Du har det jo fint.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Jeg må gi dette til noen.
Det er en sikret avdeling. Det kan jeg ikke.
Det må du.
- Hvor lang tid trenger du? - Bare et par timer.
Jeg dør i kveld.
Det er avgjort.
- Skal jeg bli med deg inn? - Nei, jeg klarer meg.
- Jeg husker deg. - Jeg husker deg også.
Kom inn. Det er kaldt her ute.
Hvordan har du hatt det, Jackie?
Ok.
Hvordan har mamma det?
Ok.
Kan jeg få snakke med henne?
Mamma!
- Hei, Jean. - Hei.
- Kjenner jeg deg? - Det var han som fikset bilen.
Han du skrek til.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Jeg kan hjelpe deg med noe.
Jackie, gå ut og lek i snøen.
- Hvorfor det? - Bare gjør det.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal få det til å ikke høres sprøtt ut.
Det rimer ikke akkurat nå.
Alt jeg vil fortelle deg, står i dette brevet.
Og det er virkelig viktig at du tror på det, fordi...
Det er synd om du ikke gjør det.
Jeg skal lese det.
- Var det alt? - Ja, det var alt.
Kronblad... Det er pent.
Ikke slutt å kalle henne det.
Jeg tror at hun liker det.
Vent litt.
Oppfør deg pent, ikke sant, Jackie?
Farvel.
Jack?
Er alt i orden? Hold deg våken.
- Legg meg i tvangstrøya. - Hva mener du?
Du må legge meg i tvangstrøya. Jeg er nødt til å komme inn.
Jack? Kom igjen nå.
Hjelp meg å gå inn.
Alt i orden?
- Klarer du det? - Ja.
- Justin! - Tvangstrøya.
- Hva skjedde? - Han gled på isen.
La oss få ham opp. Pass på hodet hans.
Hva snakker du om?
Han ba om å bli lagt i tvangstrøya.
- Det kan vi ikke gjøre mot ham. - Gjør som du gjorde med Becker.
Jeg var 27 år første gang jeg døde.
Det var hvitt overalt.
Det var krig. Jeg følte meg levende selv om jeg var død.
Jeg tror vi opplever ting bare for å kunne si at det skjedde.
Ikke med en annen, men med meg.
Noen ganger lever vi for å trosse oddsene.
Jeg er ikke sinnssyk selv om de trodde at jeg var det.
Jeg lever i den samme verden. Jeg så bare mer av den.
Akkurat som deg.
De finner liket mitt i morgen.
Sjekk det hvis du ikke tror meg.
Jeg har sett livet etter min egen død.
Jeg forteller dette for å gi deg og datteren din et bedre liv.
Jean, en dag faller du med en sigarett i munnen -
- og brenner i hjel.
Datteren din vil vokse opp og få et like trist liv som du har nå.
Og hun savner deg veldig.
Noen ganger begynner livet først når man kjenner døden.
Alt kan slutte når man minst ønsker det.
Det viktigste er å tro -
- at så lenge man lever, er det aldri for seint.
Uansett hvor ille livet ser ut, -
- så ser det bedre ut når man er våken enn når man sover.
Og når man dør, har man bare ett ønske:
Å komme tilbake.
- Er alt i orden? - Jeg har det bra.
- Du har et stygt kutt. - Ja.
Jeg falt, men jeg lever.
Jeg er på vei til sykehuset. Vil du sitte på?
Ja, det ville være fint.
Hopp inn.
Takk.
Unnskyld, vent et øyeblikk.
Så fint. Kos deg.
Mamma, jeg kan ikke snakke nå. Jeg er på vei til jobben.
Jeg ringer deg seinere.
Godt nyttår.
- Unnskyld. - Det er greit.
Det plager meg ikke.
Hvordan har du det?
Nå har jeg det bedre.
Hvor lang tid har vi?